Tekster: Mikael Seierup PrimeText International AB
Tak.
- Skal man drikke et helt glas? - Ja.
I dag, i april 1905, er det det bedste mod blodmangel.
Drik, min kære. Det giver dine kinder kulør.
Det er bare okseblod.
Jo, men se på manden, hvis job det er at slagte -
- og som indånder blodlugten.
Det er ingen leg, frøken. Det er terapi.
Jeg håber, at I er tilfredse.
Informationen var korrekt: Manden transporterede guld.
Vi vil gerne se guldet.
Vi skilles nu og ses igen om en måned.
- Imens sælger jeg i London. - Det går jeg ikke med til.
- Vi vil have pengene nu. - Stoler I ikke på mig?
Nej, ikke udpræget.
Åbn tasken!
Jeg tager pigen med som gidsel. Prøv ikke at følge mig.
Og bagefter dræber du hende?
Rører du hende, så dræber vi dig.
Slap af. Jeg lader hende gå.
Gå ikke! Han dræber mig, så snart I vender ryggen til.
- Skal vi overmande ham? - For risikabelt.
Vi kommer efter dig.
Rør jer ikke. Hun er snu. Hun slipper væk.
Du vil dræbe mig, ikke sandt?
Overhovedet ikke.
Jeg er ikke som dine venner.
Vi tager til kysten, og så kan du gå.
Er der langt?
To dages gang, medmindre vi finder en bil.
Se!
Tag mig og lad mig gå.
Svin!
Der er han!
Grib ham!
- Han er derinde. - Efter ham!
Vi venter, til han tror, at han er i sikkerhed.
Jeg gør dig ikke fortræd, hvis du kommer frem.
Jeg ved, at du er herinde.
Hvem er du? Stuepigen?
Jeg er markisens kammerpige.
Hvad hedder du? Hvor mange tjenere er der?
- Jeg er alene. - Nej, jeg så en anden før.
Det var Elisabeth, markisens selskabsdame.
Vi er alene for tiden.
Kokken og tjenerne kommer i morgen med herskabet.
Alle er i Paris. Vi tog i forvejen for at gøre værelserne klar.
- Han er for langt væk. - Rolig. Vi fanger ham.
Fortæl sandheden! Hvor mange er der på slottet?
- Vi kom alene. - De andre kommer i morgen.
Vi lader som om, at slottet er vores.
Det var derfor, at vi tog i forvejen.
- Tag, hvad De vil have. - Vi siger intet.
Jeg vil bare skjule mig her, indtil det bliver mørkt.
Så tager jeg videre.
Nu skal I vise mig til jeres værelse.
Fart på! Gå foran mig.
Jeg kan se, at I ikke er bange mere.
- De er faktisk ret morsom. - Trods Deres store pistol.
- De vil ikke røve os. - Hvad vil De to stakkels piger?
- Forsvarsløse. - Spar vores liv.
- De kan voldtage os. - Min uskyld for mit liv.
- Tag mig, men skån barnet! - Kære tyv, dræb os ikke.
Er forestillingen forbi?
- Hvad laver du?! - Jeg havde lyst til at kysse Dem.
Alle rum har ekstranøgler. Min lå i mit natbord.
Nu skal I forklare jer.
Kammerpige og selskabsdame. Fortæl straks, hvem I er -
- og hvorfor slottet er tomt!
Vi kan også stille spørgsmål. Hvem jager Dem og hvorfor?
Men jeg har pistolen, så jeg bestemmer.
- Deres pistol har De ikke. - Vi traf visse forholdsregler.
Vi har en lille overraskelse til Dem.
- Vores våben er tyste. - Vi er to. De er alene.
- Vi har Dem i vores magt. - Deres liv i vore hænder.
Guldmønterne i tasken...
- Hvad skal vi gøre med ham? - Du ville voldtage ham.
- Hvorfor ikke? Han er køn. - Provoker mig ikke.
Hvad tager I mig for?
Troede I, at jeg bare ville opgive?
To små frøkner som jer kan ikke bestemme.
Forestillingen er forbi.
I er charmerende. Fortryllende.
Men jeg har arbejde for mig. Tilgiv mig, at jeg forlader jer.
Deres fjender er nok ikke langt væk.
- Vent til i nat. - Det er sikrere.
Hvorfor ikke her?
Gør ikke sådan. Hvad vil Elisabeth sige?
- Det gør ikke noget. Vel? - Nej, jeg er ligeglad.
Vi kunne have slået alarm før.
Kom med ind i næste rum. Der er alkohol og en pejs.
Senere, når det er mørkt, kan De rejse, hvis De ønsker det.
Jeg vil fortælle, hvorfor vi har sendt vores folk væk.
Når det bliver mørkt, indser De, hvorfor vi kun er os to.
Det er for sent nu. Du er endt i Elisabeths og Evas liv.
Vanviddets og dødens univers.
Det er en skam...
Jeg kunne nok have elsket dig.
Du ved, at jeg kun gjorde det for at opholde ham.
Jeg legede med pistolen. Den gik af ved en fejl.
Nu går jeg. Andre har hørt skuddet.
- Er der en bagudgang? - Nej, broen er den eneste vej.
Vi er fanget.
- Hvornår kommer tjenerne? - Om to dage.
- Men i aften... - ...kommer nogle venner.
Vi ønsker ikke, at tyendet ser, hvem der besøger os i aften.
Jeg er ligeglad med jeres elskere. Jeg skal af sted.
Jeg tror, der er en gammel båd. Vi kan flygte til den anden bred.
Hent den! Hurtigt!
Mark, vores gæster må ikke se dig.
Flygt, før de kommer.
Jeg ved intet om jeres hemmelighed. Jeg vil bare væk.
De venter på mig i London.
Men... græder du?
- Hvorfor? - Jeg prøver at redde dig.
Har du ikke fattet, at Eva gjorde det for at holde på dig?
Har du ikke fattet, at jeg har elsket dig, siden du kom?
- Vi har ham. - Han er bevæbnet.
I aften går jeg til døren.
Gem en af pigerne til mig.
Se!
Tasken med pengene! Den tøs!
Her er pengene. Tag dem og forsvind!
- Vi tæller dem først. - Vi dræber hende og tæller.
Stalden er der. Tæl dem der i fred og ro.
De tager hende med. I havde planlagt det?
- I er gale. De dræber hende. - Nej. Hun kommer tilbage.
Det var den eneste måde at redde dit liv på.
Fortæl nu sandheden. Hvem kommer i aften?
Døden.
Hør godt efter Det er mig, der bestemmer nu.
Giv dit tøj til min pige, så går hun en tur i parken.
Jeg vil behandle dig, som jeg behandler hende.
Ind med dig!
Folk som dig behandler mig, som om jeg er skør.
Men jeg er bare lidt speciel.
- Gå ikke. Han er tosset. - Ja. Han ville have hende.
Du kan stadig flygte inden aften. Svøm over voldgraven og flygt.
Aldrig. Eva vender ikke tilbage. De dræber hende.
Se!
Hvad er det for en maskerade? Holder I mig for nar?
Uanset hvad så bliver jeg.
Så De er den mystiske fare, frøknerne ventede på.
Synes De, at jeg virker farlig?
De er attraktiv, præcis som faren.
Men der ender ligheden.
Pas på. Døden skjuler sig tit bag forførelsens gevandter.
Ja, Elisabeth fortalte, at Døden ville komme til slottet.
Den er her.
Lad mig gætte. De får borde til at ryste og påkalder ånder.
Eller... Eller også venter De på mænd.
Ingenlunde. Det er en klub bestående af kvinder.
Hvis De bliver, hvilket jeg ved, at De vil gøre -
- er De den eneste mand. Foruden Djævlen, altså.
Denne klub, hvad foretager den sig?
Det får De at se...
ved midnat.
Midnat...
Djævlen! Døden!
- Er De stadig ikke bange? - Jo, absolut.
Jeg begynder endda at mene, at dette er rigtig morsomt.
Jeg tror, at I har fortalt jeres gæst om en fare.
Det gør ham nysgerrig, så han bliver.
Det håber jeg. I har vel ikke prøvet at få ham til at flygte?
I har mødt hinanden, ser jeg.
Gå nu og byd de andre velkommen.
- Hvem kommer? - Nogle venner.
Kom, så byder vi dem velkommen.
Men først vil jeg se på Dem.
De har blødt. Det er godt.
De er køn. Stærk.
Generer det Dem, at jeg undersøger Dem som en hest?
Det morer mig. I kæmper for at underholde mig.
Pas på, at jeg ikke keder mig.
Tror De, at De kan kede Dem i mit selskab?
De ville elske at tage mig med vold.
Jeg bliver kun taget, hvis jeg vil. Jeg hersker her.
Over alle, selv over Dem.
Kom, jeg tilgiver Dem.
Af nysgerrighed siger jeg intet.
I kan komme ind.
- Hvem er her? - Elisabeth, Eva og en gæst.
- En mand? - Vil han møde os alle?
Han ved, at vi holder møde og ville deltage.
- Hvor er han? - I salonen.
- Skal vi skifte nu? - Nej, først ved midnat.
Hvem er manden, der skal deltage i mødet?
En tyv på flugt. Er det ikke pudsigt?
En skurk på flugt skjuler sig på slottet til vores årlige møde.
- Er han attraktiv? - Har han stil?
- Hvilken øjenfarve? Blå? - Kom, vi går og finder ham.
Fornemt.
Sikke en imponerende effekt.
Er det før Dødens ankomst?
Men hvor er gæsterne? Jeg kan ikke se dem.
Hvornår starter mødet? Jeg kan knap vente.
- Ved midnat. - De fortryder nok, at De blev.
Nyd livet lidt længere. Nyd os.
I opfordrer mig vist til at nyde mine sidste timer.
Ingen overlever vores hemmelige ceremonier.
Så følger jeg jeres råd.
- Elisabeth er underlig. - Hun prøver at holde på ham...
- ...men ikke helhjertet. - Det er en skam.
For ham og for hende.
- Du virker fraværende. - Ikke længere.
Jeg tænkte på, at jeg begærer dig mere end før.
Jeg tilhører ingen. Ikke dig, ikke dine mystiske veninder.
Jeg bliver kun på grund af jeres hemmelige møde.
Jeg tror lige så lidt på Evas lidenskab som dine kærlige ord.
En af os var måske ærlig, men det spiller ingen rolle.
Ved midnat ser du, hvad kvinder kan gøre ved en enlig mand.
Jeg er træt af jeres hemmeligheder!
Alle forsøg på at skræmme mig er nyttesløse.
Jeg vil more mig!
Find os!
Det er...
- Eva! - Nej, du tager fejl.
Det er...
- Helene! - Bravo!
De har vundet.
- Så får jeg en præmie. - Ja, men hurtigt.
Klokken er over elleve. Ved midnat stopper legen.
I et kvarter skal du være min slave.
- Lad gå. - Kom med ind i herreværelset.
- Stop dem! - Hvorfor?
- Føler du intet for ham? - Svigt os ikke, Elisabeth.
- Du er da ikke forelsket i ham? - Nej, selvfølgelig ikke.
- Men... - Men hvad?
- Hvorfor hende? - Det hører med til legen.
- Tror du, at hun snød? - Han gættede det selv.
- Han genkendte ikke mig. - Hvad tror I, at han laver?
Jeg ville gerne være hende.
Han vil hævne sig og ydmyge hende.
Vi manipulerede ham, og det ved han.
Han tager hævn over hende, for hun bestemmer.
Vær ikke jaloux. Vi får ham alle senere. Ikke, Elisabeth?
- Ja, I får ham. - Vi behøver ikke vente længe.
Det er snart midnat.
- Tid til ceremoniklæderne. - Jeg henter dem.
Klæd dig af!
Godt, du er modig. Troede du virkelig, at jeg ville brænde dig?
- Var det alt? - Du skulle bare dukkes lidt.
Du er for autoritær for min smag.
Kvarteret er gået. Det er snart midnat.
Nu er du vores.
Forestillingen er forbi!
Jeg vil ikke vide, hvorfor I mødes.
Jeres positioner beskytter jer måske mod straffen for mordet på hende -
- men jeg tilhører mere hendes verden end jeres.
Elisabeth havde måske ret. De er måske Døden.
De dræber måske for morskabs skyld.
Jeg går.
Det var en fejltagelse, at pigen, der ville dræbe dig, døde.
Men det er i orden. Ingen holder dig tilbage.
Du får min hest, der står i stalden.
Så er du hurtigere fri for vores selskab, der skræmmer dig.
Skulle overklassekvinders skøre lege skræmme mig?
Hvorfor gjorde du det?
Du var min ven. Jeg elskede dig.
Hold op! Du er skør!
- Du vil vel ikke dræbe hende?! - Se blodet, der flyder.
Se, de drages af blodet.
De nærmer sig. De ser det. De vil have det.
Hold op! Du ved ikke, hvad du siger!
Kom, jeg vil fortælle dig alt.
Nej! Nej!!!
Hold op!
Kommer du ikke, Helene? Kom og sluk din tørst med os.
Skynd dig. Hun er stadig varm.
Nu kan vi hvile os. Det bliver snart lyst.
- Og manden og Elisabeth? - De flygtede.
Han siger intet. Han er på flugt. Og Elisabeth vender hjem til os.
Hun ligner jer for meget.
Elisabeth... Elisabeth.
Jeg elsker også dig.
Fortæl nu. Hvem er dine veninder?
Hvad er deres hemmelighed?
Vi er nogle stykker, der går til et slagteri for at drikke okseblod.
På lægens ordre. Det er mod blodmangel og fashionabelt.
Smukke damer møder kønne mænd, elegante møder ældre herrer.
Men en dag -
- besluttede nogle kvinder sig for at prøve andet end okseblod.
De mødes på slottet.
Aftenen før tager to i forvejen for at finde et mandligt bytte.
Han ofres, og damerne drikker hans blod.
Når tjenerne kommer dagen efter, er alle spor af massakren væk.
Det er det hele.
I er vanvittige.
For smagen? For nydelsen? Fordi I er perverse?
Hvorfor gøre noget så forfærdeligt?
Men du er da ikke sådan? Du elsker mig, du reddede mig.
- Vi flygter fra galningene. - Flygter?
Galningene?
Galningene... Blodet er liv, når det flyder i dig.
Men død, når det løber ud. Et symbol på liv og død.
Der er måske ingen vej tilbage, når man har smagt det.
Men... du elsker mig da?
Jeg elskede dig, men du afviste mig.
Jeg elskede Eva, men hende dræbte jeg.
Blodkulten er underlig, bizar.
Kærligheden til blodet er måske større end til dets krop.
Jeg har nok aldrig elsket dig.
Det, jeg elskede ved dig, var...
Jeg hørte et skud.
Vi var i dueslaget. Han dræbte Eva. Jeg dræbte ham.
Du er så smuk med hans blod om din mund.
Tekstadmin: www.primetext.tv PrimeText International AB